Луис Палес Матос
Песни за зрелия живот

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1968

chitanka.info

Сега отново да запеем, душо моя,

без думи да запеем.

От образи се съблечи и подрежи ти

лозите си листати.

Ширата в линовете[1] кипнала не смесвай

с подправки благовонни,

така ще имаш вино просто, ала чисто,

защото е домашно.

Върви по пътя стар, за да ти бъде ясен

копнежът благороден —

и бягай от реториката празношумна,

смутила твойто детство.

Ти остаря, душа. Дърво, което стига

годините на зрелост.

Подобно плод узрял увисва твойто чувство

от клона най-издигнат.

Разлистеният клон, ухаел в мойта песен,

сега е цял оголен…

Плодът да се налее, трябваше листата

от клона да изпадат.

Такава си, душа, във твойто знойно лято,

разголена и бяла,

въззета към мълчанието хилядолетно

на звездната далечност.

[1] линове — издълбани в камък или масивно дърво корита за размачкване на гроздето, от което ще се прави вино — Б.р. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.